- Jeg ramte den. Det så I. - Jeg ved det ikke.
Hvad det end var, driver den ulovlig jagt i kongens skov og skal dø.
Bag ved dig, Malcolm.
Følg efter mig!
Lad den ikke slippe væk...
Der. Jeg sagde jo, at jeg ramte den.
Vent, Malcolm.
- Hvad med en større skydeskive? - Jeg bliver den bedste bueskytte.
Du godeste. Skal jeg giftes med den bedste bueskytte? Hvor spændende.
Jeg sagde ikke, at jeg ville giftes med dig.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal på jagt med min far.
Held og lykke, min modige bueskytte.
Hjælp...
Hjælp mig...
- Du så, hvad den gjorde ved Roland. - Jeg så den dræbe Roland.
Nu ser jeg dig forsøge at dræbe en såret, hjælpeløs kvinde.
- Hvilken form for hekseri er det her? - Svaret findes måske i blodet.
Et væsen, der bløder uden at dø. Hvem har hørt tale om noget lignende?
Derfor bør vi ikke fortælle om hende.
- Hvad taler du om? - At blive umulig at standse.
- At besidde sådan en kraft. - Hvem er skør nu?
- Hvis Roland... - Roland er død.
Så nu er jeg sherif. Og jeg bestemmer, hvad vi gør ved hende.
Indtil vi ved, hvem hun er, og hvad hun har med uhyret at gøre-
- skal hun med os til Nottingham, hvor vi spørger kongen til råds.
Richard er en idiot, og det er du også, hvis du ikke kan se muligheden.
Jeg beklager, min ven, men jeg har svoret ligesom dig-
- at leve og dø ifølge kongens love.
Hvis jeg ikke kan stole på, at du tier, må det være sådan... min ven.
Far!
Løb, Robert!
Nej!
Unge hr. Robert... Kom frit frem.
Jeg ved, hvad du tænker, men det har intet med dig at gøre.
Jeg vil ikke gøre dig fortræd.
Sporene er dybe. Det er den rejsendes pung måske også.
Hvornår har du sidst sovet en hel nat?
Når Richard vender tilbage fra korstoget, kan vi alle hvile os.
Noget forstyrrer din søvn.
Du bekymrer dig for meget. Kom. Jeg har en plan.
Der er du jo. Jeg har ledt efter dig alle vegne.
- Jeg frygtede, at du var flygtet. - Så ville du fængsle mig.
- Skal du være så dramatisk? - Ja.
Hvis jeg skal giftes med fyrst Leopold.
- Hertug. - Det er ligegyldigt.
Det er mørke tider.
Richard er væk, så vi må ikke blive uvenner med Østrig.
- Er det et ægteskab eller diplomati? - Hertug Leopold er en mægtig mand.
Det, at han sidder på tronen, gør ham ikke mægtig.
- Kig bare på prins John. - Var din mund, mit barn.
Nogle gange minder du mig om din mor.
Hver dag er jeg taknemlig for, at du kom til verden-
- i samme øjeblik, som Lily forlod den. Du var hendes gave til mig.
Men du vil gifte mig bort-
- til en 20 år ældre mand, som jeg hverken kender eller elsker.
Du kan ikke gifte dig af kærlighed.
Kun for dit lands skyld... og for en bedre fremtid, end jeg kan tilbyde.
Om en time skal du præsenteres for prins John i din brudekjole.
Ja, far.
Tak.
Hold øjnene åbne. Der er lovløse her.
Han er min.
Godmorgen, sir. Vi kan måske lette dig for din byrde.
I begår en fejl. Vi rider for prins John...
I kan være glade for, at jeres penge-
- kommer andre til gode. Folk, der har mere brug for dem.
Spørgsmålet er, hvad vi skal gøre ved jer.
Jeg synes, at vi skal dræbe dem.
Så gør vi det. Skynd jer. Rejs jer op. Kom så.
Rejs jer op!
Forsvind! Af sted med jer.
Hils prinsen. Og sheriffen af Nottingham.
Farvel.
- Lad os køre den hen til lejren. - Har vi tid til at spise?
- Har vi ikke lige spist morgenmad? - Jeg tænkte bare...
Hvem ved, hvornår vi får noget at spise igen?
- Og kisten? - Han tog det hele.
Det gik så hurtigt. Vi blev omringet og overmandet.
- I blev vist overlistet. - Det var ham. Robin Hood.
- Mærkeligt, at han er på fri fod. - Han er meget listig.
Vi har gennemsøgt hele skoven.
Men ikke gennemsøgt den ordentligt.
Robin Hood er en folkehelt. De skjuler ham.
Så må de betale. Hæv omgående skatterne.
Så må de opgive deres elskede helt.
- Er du ikke enig? - Det er altid godt at opkræve penge.
- Men en anden gave... - Den kiste.
Den har tilhørt min familie i generationer.
Min far fik den, da han blev kronet.
Den skal findes.
Ja, Deres Majestæt.
Du skulle hente Marian. Prinsen vil omgående møde hende.
Marian er forsvundet. Først kisten og nu dette...
Behøver jeg minde dig om, hvor vigtig vores alliance med Østrig er?
Nej, Deres Majestæt.
Jeg tror, at jeg ved, hvordan vi kan finde Deres kusine-
- så brylluppet bliver holdt samtidig med, at vi giver folket en lærestreg.
Gør det, du skal gøre. Anhold folk.
Sæt ild til Nottingham. Jeg vil have hende og kisten.
Robin Hood hænger i galgen inden for en uge.
Sørg for, at han gør det. Ellers tager du hans plads.
- Du var lige ved at dræbe mig. - Nej.
Jeg havde dræbt hjorten, hvis du ikke havde stået i vejen.
Ulovlig jagt i kongens skov straffes med døden.
Kongen er her desværre ikke i dag. Han er end ikke i England.
Indtil han vender tilbage låner jeg af dem, der har råd til at undvære.
Låne? Ville du stjæle fra prins John? Du er jo en gemen tyv.
En tyv, men bestemt ikke gemen.
Hvad laver du i skoven, min herre?
Du, som taler på prinsens vegne og bærer hans våbenskjold.
Du er måske en skatteopkræver med lommerne fyldt med de fattiges penge.
- Jeg har intet udestående med dig. - Du må gerne gå...
Men jeg må opkræve en rejseskat.
Udfordr mig ikke, tyv. Jeg vil ikke gøre dig fortræd.
Det skal jeg huske.
Du kæmper flot af en kvinde at være.
Du er en af de bedste og smukkeste modstandere, jeg her vundet over.
Du kæmper flot af en tyv at være.
Klarer du den? Det lød, som om du kæmpede mod alle sheriffens vagter.
Vi sparrer bare. Jeg lærer vores nye ven nogle trick.
Hun lader til at have lært dig et par stykker.
Du godeste... Det er dig.
- Er det ikke? Du er... - Robin Hood.
Sherwoods gyldne bueskytte. Sandhedens forsvarer...
- Tak, John. Så er det nok. - De forarmedes ven.
- De grådiges fjende. Folkets helt... - Og en tyv.
Ifølge sheriffen af Nottingham.
- Og hvem er I? Hans promotere? - Knægten hedder Gareth.
- Jeg hedder Lille John. - "Lille"?
Det er et slægtsnavn.
Og du... Du ligner slet ikke fyren på plakaterne.
Er det sandt? Lidt grovere? Flot på en fræk måde?
Lavere.
- Må vi lære dit navn at kende? - Kender du det ikke allerede?
- Jeg ville have husket dit ansigt. - Lily. Jeg hedder Lily.
Nå, Lily. Lad os følge dig hen til din destination.
- Jeg var bare ude at gå. - Ude at gå? I Sherwood-skoven?
Det er ikke et sted for en dame. End ikke i mandetøj.
- Det er i orden... - Jeg insisterer.
Skoven er fyldt med farer, og jeg kender hvert blad.
Så siger vi det.
Lad ham være.
- Åbn den. - Men...
Jeg har ventet i flere år på denne perfekte mulighed. Åbn den nu.
Alina...
Åh...
- Robin Hood har slået til igen. - Hvad ved du om det?
Gad vide, hvad der er værst.
At du tror, at du ved, hvem han er?
Eller at du måske dør, før du finder ud af det?
Patetiske væsen. Hån mig ikke.
Hvad bliver det til? Mere tortur?
Åreladning?
Et forslag.
Forstår du, hvad der skal gøres?
Hvis det er prisen, jeg må betale for min frihed...
Så må det være sådan.
Gå. Find Robin Hood. Led alle vegne i hele Nottingham.
Gør deres hjerter kolde af frygt og gaderne våde med blod.
Hvordan ved du, at hun adlyder?
- Eller at hun vender tilbage? - Jeg har noget, som hun har brug for.
Mere end noget andet i hele verden.
En lille forsikring, som jeg tegnede for flere år siden.
- En til dig og en til dig. - Tak.
Gareth.
Har du ikke flere? Er det sandt?
Hvad med de her?
Hjælp Lille John.
Vi skal af sted, hvis vi skal nå frem inden mørkets frembrud.
- Værsgo. - Gud velsigne jer.
- Værsgo. - Tak.
Din lille tyv har hurtige hænder. Men han siger ikke så meget.
Sheriffens mænd tog hans forældre, da han var lille.
De tog også hans tunge.
Jeg forstår ikke, hvordan de overlever.
Det er ikke takket være din prins.
Jeg adlyder ikke prinsen, selvom du tror det.
En mand bliver ikke en leder af at erklære sig for leder.
Den slags ord kan få dig hængt. Jeg forstår godt, at du flygtede.
- Hvem siger, at jeg er flygtet? - En kvinde udklædt som mand.
- Du må være på flugt fra noget. - Jeg har mine grunde.
Hvorfor gør du det her? Du sætter dit liv på spil for så mange.
Men du nyder det ikke.
Dine venner er lige så glade som bønderne, de hjælper-
- men for dig virker det som tvang, en byrde...
- Min dame... - Har du ikke et hjem?
- Nej. - Ingen ejendele? Ingen familie?
- Nej. - Der må have været noget...
Var der nogen, du holdt kær?
Jeg vil vide, hvorfor du valgte dette liv.
Tro mig. Ingen ville vælge dette liv.
- Jeg mente bare... - Alt, hvad jeg besad, er væk.
500 GULDMØNTER DØD ELLER LEVENDE
Jeg vil have mere.
Halløj. Lad ham være i fred.
Alina.
Du tilhører menneskernes verden nu.
Du må ikke længere være iblandt os.
Jeg beklager. Men sådan er loven.
Der er han...
- Dette er som et hjem for Robin. - Åbenbart ikke et lykkeligt hjem.
Hvad er det her?
De har sat dusøren op. "Død eller levende."
Du bliver mere og mere populær.
Har du noget til overs til en rejsende sigøjner?
- Skrid. - Det var ikke særlig sødt.
Det er mig. Robin. Jeg har gaver til dig og din far.
Penge stjålet fra prinsen? Vi klarer os fint uden dem.
- Hvor er din far? - Derhjemme med to brækkede ribben.
Sheriffens skatteopkrævere. Efter alt det, min far har gjort for dig.
Du var som en søn for ham. Er det sådan, du gengælder det?
- Jeg er ikke med. - Din far levede, som han døde.
Som en helt. Dine hensigter er gode, men dine handlinger er ikke ædle.
Du er ikke din fars navn værdig.
Jeg ved ikke, hvad der er sket, men vi kan hjælpe.
Du har gjort tilstrækkeligt. I bør gå nu.
Mange ville angive jer for et tag over hovedet og et varmt måltid mad.
- Gå din vej. - Du bør ikke svinge med knive.
Truer du mig?
- Jeg skærer dig ud som en julegås. - Will...
Almisser til kirken?
Hjælp de fattige, og hjælp dig selv.
Meget venligt. Kirken takker dig.
Hvis du og dine venner vil gøre en donation til, så ved jeg måske-
- hvor en træt rejsende kan finde Nottinghams bedste mjød.
Will og jeg voksede op sammen. Vi var som brødre.
Men i dag så jeg, at han var parat til at angribe mig.
Og han er ikke den eneste.
De siger, at du er gået for vidt.
På grund af dit angreb på rytterne fra Edensgate i morges-
- har prins John forhøjet skatterne.
Der kan man bare se. Vi ramte et ømt punkt.
Rygtet vil vide, at du har stjålet noget meget værdifuldt.
En gave til hertugen af Østrig, når han gifter sig med Marian.
Marian?
Vi vidste ikke, at der skulle holdes bryllup.
Men du har bortført bruden.
Hvorfor sagde du ikke, at du var Edmund Fitzwalters datter?
Det er ikke min skyld, at du ikke spurgte om min fars navn.
"Lily?" Du brugte din mors navn for at gøre mig til grin.
- Det var ikke min hensigt. - Men du narrede mig.
Tilgiv mig. Jeg troede ikke, at man kunne narre Robin Hood...
Sherwoods gyldne bueskytte.
15 år er lang tid.
Der kunne have gået 15 eller 20 til. Jeg havde alligevel genkendt dig.
Og nu står du her efter alle disse år-
- lige så tungnem og dobbelt så stædig.
Og du tjener en falsk konge ved at gå med til at gifte dig med Leopold?
Det lyder, som om jeg havde et valg.
Min mors familie er adelig. Min far vil sikre sin adelstand.
Selvom det hjælper prins John med at beholde kronen?
Nu ved du, hvorfor jeg flygtede.
Hvorfor flygtede du?
Det er bedst, at du ikke ved det.
En skønne dag, hvis Gud vil, bliver der rettet op på alting igen.
Sheriffen og prins John bliver kun et minde, og Richard forener England.
Indtil da er min vej fastlagt. Det er det eneste, jeg har tilbage.
Du er tidligt oppe.
De har måske ret. Jeg er måske gået for vidt.
Vrøvl. Du har bare irriteret flere end sheriffen denne gang.
Malcolm må nyde det her.
Nu har han endelig fået en grund til at vende folket imod mig.
Ved du hvad? Af alt det, du har givet folket, er intet vigtigere end håb.
Det forsøger Malcolm at tage fra dem. For hvis deres håb falder...
Så falder Sherwood også. Og når Sherwood er hans...
Hun er blevet en rigtig dame, din Marian.
Hun er ikke min. Hun tilhører Leopold, hertugen af Østrig.
Som åbenbart har mistet sin brud, der er her sammen med dig.
- Du bør spørge dig selv om hvorfor. - Tingene forandrer sig.
Gør de det?
Lad Gareth hente min bue.
- Vi kommer for sent. - Dig!
Alt det her er din skyld.
Bag ved dig, Will.
- Hvad er det der? - Jeg ved det ikke.
Halløj. Herhenne. Kom her!
Klarer du den?
Kom nu. Skal vi ikke more os?
John.
Tuck!
Nej.
Giv Robin den her.
Vil du have en omgang til?
Gør pilene klar.
- Vi har såret den. - Som en tæge sårer en hund...
Robin!
Lad os få ham hen i kirken, inden uhyret vender tilbage.
Han hviler sig nu. Jeg kan ikke gøre mere. Han har mistet meget blod.
- Du reddede mit liv. - Du ville have gjort det samme.
Jeg har aldrig set noget lignende. En væsen, der bløder uden at dø?
Et væsen, der bløder uden at dø. Hvem har hørt tale om noget lignende?
- Den mørke skov... - Broder.
Skal rejse hinsides Sherwood-skoven.
- Jeg henter Robin og de andre. - Der er ikke tid.
Tag hen til den mørke skov...
Den eneste måde at standse uhyret...
...er ved at finde træernes vogtere.
Selvfølgelig.
Er han død?
Han talte om væsnet.
Jeg beklager.
Må der findes mjød nok i himlen til, at du aldrig tørster.
- Hvor skal du hen? - Væsnet kom her af en grund.
Bliver jeg, kommer det tilbage. Jeg giver sheriffen det, han vil have.
- Mig. - Vent.
Vi kan standse uhyret, hvis vi finder træernes vogtere i den mørke skov.
- Hvilken skov er det? - Han sagde hinsides Sherwood-skoven.
Jeg ved, hvad han mener. Pak vores ting. Vi tager af sted om en time.
Hvem der?
Vis, hvem du er.
Jeg håber, at du har god grund til at vende tomhændet tilbage.
- Hvad er der sket? - Jeg fandt Robin Hood.
Marian var sammen med ham.
- I byen ved den gamle stenkirke. - Vis mig hvor, mens det er lyst.
- Ikke mere... - Du kan klare smerten lidt endnu.
Det er ikke kun det. Efter alle disse år havde jeg næsten glemt...
Forvandlingen. Jeg er bange for at miste kontrollen fuldstændig...
Hvis jeg nu havde det, du har taget fra mig...
Jeg beder dig...
Når vi har fanget Robin Hood, får du det tilbage, som er dit-
- og jeg skal sørge for, at du bliver et menneske. Jeg lover dig det.
Hvor var de henne, sagde du?
Væsnet kommer tilbage! Det er ikke alene.
Af sted. Nu!
- Der. De er på vej ind i skoven. - De må ikke slippe væk.
Til gemmestedet.
Del jer op i grupper.
- Hvad er det? - Et gemmested. Du bliver her.
- Hvad? - Gem dig, indtil de er redet forbi.
I den mørke skov kan jeg ikke beskytte dig.
Jeg kan klare mig selv. Du forlader mig ikke igen.
Din arrogante, indbildske...
...frække djævel.
- Vi er sluppet af med dem. - Indtil videre.
Er det den mørke skov?
- Hvad har I fundet? - De har været her. Kun tre af dem.
- Ikke drengen. - Drengen og Marian har gemt sig.
Hvad er det her? Skal vi følge efter dem?
Skoven vil ikke have, at vi går ind.
Det er i orden. Vær tålmodig, Alina.
De har kun en grund til at begive sig ind i skoven.
Men Marian og drengen...
Kan vi ikke hvile os lidt?
Godt.
- Har vi ikke været her før? - Vi ved end ikke, hvor vi skal hen.
Så du ikke en anden sti for lidt siden?
- Vor øjne spiller os et puds. - Det er snarere træerne, der gør det.
Jeg har aldrig hørt om denne skov.
Det er, fordi ingen er kommet ud herfra i live.
Tog nogen mad med? Jeg kunne tilmed spise Robins egernstuvning.
Hvad i alverden?
- Hvad synes du om flagermus? - De er små, men jeg er ikke kræsen.
Der er for mange.
Godt tænkt, John. Prøv igen.
Godt. Nu kan træernes vogtere og alle andre i hele skoven finde os.
Jeg lover, at jeg aldrig igen vil nævne, at du snorker.
Er vi snart fremme?
Hvad er det?
Bare rolig. Det er bare en pige.
Hej. Vi gør dig ikke fortræd.
- Tak. - Hvad er der sket med dig?
Det er sheriffens mænds værk.
Du var heldig, at vi kom. Der er et skræmmende uhyre i skoven.
Vi leder efter Robin Hoods lejr. Du skal følge med os. Kan du gå?
- Det tror jeg. - Kom med os.
Først redder du mit liv, og nu vil du dræbe mig.
Jeg troede, at det var sheriffen, der ville dræbe os, mens vi sov.
- Hvad taler du om? - Jeg hader dette sted.
- Har du været her før? - En gang. For lang tid siden.
Den dag, min far blev...
Min far talte ofte om William af Locksley.
Om hans storhed, hans ære, hans integritet.
Jeg ville altid gerne møde ham.
Det har jeg gjort nu.
Vi bør fortsætte. Det bliver ikke lysere her om dagen end om natten.
Jo før vi finder træernes vogtere, desto hurtigere kan vi komme væk.
- Værsgo. - Tak.
Du er altså den Marian, som han altid taler om.
- Undskyld? - Du er skind og ben. Spis op.
- Må jeg bede om en til? - Sådan skal det være. Værsgo.
- Du bliver snart rund og fin. - Tak.
- Du burde spise noget. - Tak.
Alt ser så anderledes ud uden for Nottingham.
Det er lang tid siden, jeg har set sådan en måne.
Bor du her i skoven?
Blandt træerne, ja. Men ikke disse.
Jeg kommer fra et meget anderledes sted.
Jeg ville meget gerne se det.
- Jeg kan aldrig vende tilbage dertil. - Hvorfor ikke?
Jeg er ikke ligesom mit folk.
- Jeg føler mig udenfor. - Så har vi meget til fælles.
- Lever du også i eksil? - Det er min fars skyld.
Efter at have været indespærret i det slot hele mit liv...
- En pige skal jo prøve noget. - Jeg har længtes efter frihed...
Jeg ville give hvad som helst for et normalt liv.
- Det er vores forbandelse. - Undskyld?
At være kvinder i en verden fyldt med drenge.
Det er heldigt, at vi har hinanden.
- Klarer du den? - Det bliver snart lyst...
- Jeg er bange. - Bare rolig. Du er i sikkerhed her.
- Du er meget venlig. - Egentlig ikke.
Jeg er vel bare et menneske.
- Hvad er det? - Det er bare en tudse.
- Hvad var det? - En slags fugl, vil jeg tro.
- Jeg vil ikke vide, hvad det var. - Der er nogen derude.
- Eller noget. - Vi er nødt til at fortsætte.
- Du der! - Will!
- Vi har mistet dem. - Hvis der var nogen.
John! Will!
John!
Han burde være lige her.
Robin!
John!
Will!
Hvem der? Lad mig se, hvem du er!
Det her er vanvid.
Ser man det... Den bortløbne brud.
- Hvem er I? Hvor er vi? - De ældres tempel.
- Er I træernes vogtere? - Ja. Vi er sylvanerne.
Alina...
- Lad dem gå. - Flot klaret, Alina.
Sir Guy, læg disse tre i lænker.
Gennemsøg lejren. Finder I nogle overlevende, så dræb dem.
Slip hende!
- De ser spiselige ud. Hvad siger du? - At du har et hul maven.
Hvordan kan det vokse her uden sollys?
- Hvad er det? - Vi er ikke alene.
Hej, lille ven.
Er du sulten? Værsgo.
Den er sikkert ikke en planteæder.
Jeg skal finde mine venner. Vi kom herind sammen.
Will... John... Jeg er nødt til at hjælpe dem.
- Du når aldrig frem i tide. - Nej...
Jeg beder jer.
Jeg får ført dine mænd herhen. I er i sikkerhed hos os.
Alina kan ikke gøre jer fortræd. Hun er blevet bandlyst fra skoven.
Alina? Mener du, at det væsen har et navn?
Det var ikke min hensigt at føre dem hertil.
Vi er ens.
- Du og jeg er ikke ens. - Jeg har intet valg...
Alle har et valg. Du foretog bare et egoistisk valg.
Du forstår det ikke.
Hvad er du?
Hun blev født som sylvan, men moren Zafira følte sig ikke hjemme her.
Hun følte ikke, at lovene gjaldt for hende.
En dag førte hendes nysgerrighed hende uden for den mørke skov.
Hun kom tilbage flere uger senere. Der bar hun på livets frø.
Hun nægtede at afsløre, hvad der var sket.
Alina var rask, da hun blev født.
Men Zafira havde det ikke godt.
Hendes oplevelser havde forandret hende.
Men ligesom mange sylvaner var hun udødelig.
Derfor var der kun en måde at helbrede hende.
Desamoria.
I det sylvanske samfund er alt perfekt. Intet er malplaceret.
Bortset fra min mor... og mig, hendes halvblodsbarn.
Man undgik os, indtil de tvang hende at tage Desamoria.
- Desamoria? - En sjælden, mystisk plante.
De sagde, at den ville helbrede hende, men det var en straf.
Hun havde forbrudt sig mod loven og forladt den mørke skov.
Og denne Desamoria... Dræbte den hende?
Den tog hendes udødelighed fra hende. Så dræbte de hende.
Da min mor var væk, nægtede de andre at acceptere mig.
Jeg skulle altid være udenfor, som en påmindelse om min mors trodsighed.
En plet på deres perfekte utopi.
Jeg tilbragte megen tid alene. Hver dag gik jeg længere og længere væk.
Jeg tænkte på historierne, mor havde fortalt mig om livet hinsides skoven.
Og så opdagede jeg den en dag.
Porten til jeres verden. Den var smukkere, end min mor havde sagt.
Det, jeg havde drømt om. Så opdagede jeg det, der havde slumret i mig.
Alina trådte ind i jeres verden-
- og slap dermed den forbandelse løs, som hendes mor havde pålagt hende.
Jeg fulgte efter hende og så, hvad hun egentlig var.
Et væsen, der kun forvolder skade og ødelæggelse.
Et uhyre.
Det blev afgjort, at hun enten skulle tage Desamoria-
- eller bandlyses fra skoven for evigt.
Jeg valgte at leve hos jer.
Jeg indså, at nøglen til min ulykke findes i jeres verden... sollyset.
- Der var også meget af det. - Det væsen...
Væsnet, der dræbte Roberts far, var dig, ikke?
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Tre mænd stødte på et væsen...
Ude i kongens skov. Roland og hans efterfølger William-
- blev dræbt af væsnet. Malcolm blev sherif.
Og nu efter alle disse år dukker væsnet pludselig op igen.
Jeg kan huske den dag. En mand blev dræbt af uhyret, men den anden...
Det var ham. Jeg har været hans fange lige siden.
Han lovede at hente Desamoria til mig.
- Og du stolede på ham? - Det er jeg nødt til.
Han fjernede mit hjerte fra mit bryst.
Kun han ved det her.
Jeg forstår det ikke. Hvor har hun holdt til i al den tid?
- Hvorfor er hun dukket op igen? - Manden, som du trodser.
- Sheriffen. - Kun han har svaret på spørgsmålet.
- John, Will. - Robin.
Han har mistet meget blod.
- Klarer han den? - Det vil tiden vise.
Kisten. Prinsen bliver glad.
Det er jeg ikke så sikker på.
Et familieklenodie?
Jeg forstår, at det ikke måtte havne i de forkerte hænder.
- Hvad er det? - Hent omgående lady Marian.
- Hvor finder jeg det? - Livets træ...
Det vokser på toppen af sørgemuren en halv dags vandring mod nord.
Kan du føre os derhen?
Vi blander os ikke i jeres anliggender.
Det var jer, der smed uhyret ud i vores verden.
Hvis mænd som sheriffen fortsætter med at regere-
- kommer de snart til at regere her.
Det er sådan, det skal være.
- Det er skovens lov. - Der, hvor jeg kommer fra...
Der er det menneskerne og ikke træerne, der skaber lovene.
Godt.
Kan du gå, Will?
- Ja. - Hvad laver du?
De vil ikke hjælpe os. Vi er de eneste, der kan standse væsnet-
- standse sheriffens planer og rette op på alt det her. Vi har travlt.
Lady Marian. Værsgo at sætte dig ned.
Det var det.
Fortæl om din nye ven. Tyven, der terroriserer Sherwood-
- trænger ind i kongens skov og plyndrer fra alt og alle.
Han er en heltemodig mand.
En rigtig helt ville ikke stjæle fra sit eget land på den måde.
Gad vide... om det samme gælder for sheriffer og prinser?
Vi behøver vist ikke bekymre os om prins John i særlig lang tid.
- Hvorfor ikke det? - Jeg har fået fat i den her.
Det var en gave fra Edensgate, som din gyldne bueskytte stjal.
Det var en bryllupsgave til Østrigs kongefamilie.
Behold den. Brylluppet er aflyst.
Men min kære... Du ved end ikke, hvad der er i.
I tænker kun på penge og magt. Kun en af delene kan anbringes i en kiste.
Tværtimod. Dette pergamentpapir lå i kisten.
Der står, hvor kong Richard befinder sig.
Giftermålet med dig og en vognfuld guld-
- var betalingen for mordet på kong Richard.
Så ville England blive underlagt Østrig.
Hvis ikke jeg viser folket det... Så vil de have prins John hængt.
Når din helt er blevet hængt.
Så megen magt...
Undskyld?
Du råder over så megen magt.
- Hvis bare... - Hvad?
Det er ikke noget, jeg bør sige.
Tal frit. Jeg insisterer.
Fordi du har bevis på prins Johns forræderi-
- kan du gøre det, prinsen mislykkes med.
Du kan vinde folkets gunst, hvis du bruger din viden.
Tænk på alt det, du kan få ud af det. Du kunne blive en helt.
Du kunne blive en større legende end Robin Hood.
Du er en listig ung dame.
Jeg begynder at tro, at den forkerte Fitzwalter har siddet i rådet.
Vi kan måske finde en plads til dig. Din far ville sikre sin adelstand-
- så han solgte din dyd til Østrig.
Gad vide, hvad han ville give for at få sin datter tilbage?
Lad mig og drengen gå, så får du det.
Du ville udnytte mig for at finde Robin Hood. Du har et valg.
Prinsen eller Robin Hood?
Hvem vil du helst se falde?
Bestem dig hurtigt.
Brænd det. Viden om dets eksistens er nok til at tøjle prins John.
Godt.
Hun er så livlig.
Hvor skulle denne plante, Desamoria, findes henne?
- På toppen. - Jeg kan ikke se nogen plante.
- Jeg kan ikke se nogen top. - Vi må finde ud af det.
Vent her, Will. Du får brug for din styrke, når vi kommer hjem.
John! Hæng i.
Jeg har intet valg.
- Klarer du den? - Skal vi hele vejen derop?
- Skal vi fortsætte? - Min kærlighed til pie hindrer mig.
Jeg kan ikke bede om mere, end at du fulgte mig hertil.
For dit venskab og et varmt måltids skyld-
- ville jeg følge dig ned i helvedes ild.
- Vi ses dernede. - Godt.
- Robin? - Jeg klarer den.
Er det Desamoria?
- Kan vi forlade dette sted nu? - Endelig.
Jeg vil aldrig se denne skov igen.
Folkets helt er endelig vendt tilbage.
- Hvor er dine venner? - De kigger og lytter fra himlen.
Den mørke skov er farlig. Jeg slap kun derfra med nød og næppe.
Sir Guy, kan du lette helten for hans byrde?
Hvis din mand værdsætter sit liv, lader han være.
Jeg forstår, hvorfor I havde det så godt sammen, Marian.
I har begge en svaghed for arrogant trodsighed.
Dine kammerater fik en hurtig og nådig død.
Ligesom min far den dag i Sherwood-skoven?
Det er altså dig...
På ham!
Nej. Robin!
Desamoria...
Lad hende flyve. Jeg har ikke længere brug for hende.
Lad alle vide, at det bliver en glædens dag i morgen.
Forbryderen Robin Hood bliver hængt sammen med sin unge ven-
- og sin smukke, men forræderiske gemalinde.
Du har hele tiden vidst, at Malcolm dræbte din far, men ikke sagt noget.
Jeg var kun en dreng. Man myrdede min far for at bringe ham til stilhed.
Jeg kunne ikke lade andre dele hans skæbne.
Mærk dig mine ord. Inden jeg drager mit sidste suk-
- vil jeg sørge for, at han brænder i helvede.
Og du skal gifte dig med den, som dit hjerte tilhører.
Robin...
Jeg er nødt til at fortælle dig noget om min forlovelse.
Alt er ikke fortabt. Hvis du og jeg ikke kan være sammen-
- vil jeg sørge for, at Leopold får sin brud.
Kan du ikke lytte, for Guds skyld?
- Værsgo. Du må være sulten. - Jeg har mistet appetitten.
Vi har fem timer til at nå til Nottingham og befri dem.
Ja. Nu mangler vi kun en plan.
Deres Majestæt. Det er en skøn dag til en hængning, ikke sandt?
- Det blæser lidt for meget. - Det er forandringens vinde.
Når folket samles for at se Robin Hood blive straffet-
- skal de bevidne fødslen af en ny orden og et nyt England.
- Hold op med at gå frem og tilbage. - Jeg planlægger.
Så planlæg i ro.
- Kunne vi blot nå din far. - Ja. Men hvordan?
Jeg arbejder på det.
- Har du stjålet den, Gareth? - Nu mangler vi bare en bue.
Flot klaret. Giv mig dem.
Hvad nu?
Nøglerne. Jeg kan ramme dem herfra.
- Det er et umuligt skud. - Men jeg kan klare det umulige.
Selvom du kan ramme nøglerne uden at vække vagten-
- skal du have dem herhen på en måde.
Nå.
Sådan.
Held og lykke, min modige bueskytte.
- Du ramte forbi. - Nøglerne. Men ikke bordet.
Godt stykke arbejde, Gareth.
Idiot!
Robin!
Luk mig ud, Gareth.
- Lille John, Will! Hvad laver I her? - Vi ville redde jer.
Vi blev taget til fange. Men det gik fint.
- Kan nogen hjælpe mig her? - Ja.
Vagter!
Tag dem med til Sherwood. Vi ses ved elmetræet på nordvejen.
- Tager du ikke med? - Jeg skal hente pergamentpapiret.
- Han har det ikke. - Så du det ikke?
Det er væk. Jeg brændte det. Jeg forsøgte at bluffe.
- Bluffe? Man skal aldrig bluffe. - Undskyld, men omstændighederne...
- Kan nogen forklare, hvad der sker? - Lad mig gøre det.
Her slutter legenden om Robin Hood, og legenden om Malcolm begynder.
Jeg ville kun hænge tre, men jo flere, desto bedre.
Lad dem gå. Dette handler om os. Det har det altid gjort.
Jeg tager mig af ham. Hold øje med de andre.
- Jeg har ventet længe på det her. - Så er vi to.
Jeg lover, at du går fra kampen med mere end et ar denne gang.
Og jeg lover, at du ikke overlever.
Robin!
Det kommer ikke til at lykkes. Jeg har vendt dine tilhængere mod dig.
- Men du er ikke en morder. - Jeg er, hvad du har gjort mig til.
Robin!
Har du nogle sidste ord, tyv?
Jeg er blevet berøvet mit hjem...
...mit land og min familie...
Jeg har intet at miste og dermed intet at frygte.
End ikke døden!
Du er ædel til det sidste... ligesom din far.
Hvis du dræber mig, får du aldrig at vide, hvor det er skjult.
Tager du Desamoria, bliver du en af dem, men uden dit hjerte dør du.
Nej!
Nottingham er dig taknemlig.
Det er jeg også.
Du er ikke længere forlovet med Leopold af Østrig.
Tak, Deres Majestæt.
Pergamentpapiret?
Hvor er det henne nu?
Et sikkert sted. Og der forbliver det.
Din bror, Richard, er en stor mand.
Hele Sherwood glæder sig til at se, hvordan du får ham hjem igen.
Hvad sagde du om det at bluffe?
Man skal kun gøre det, hvis man er helt sikker på, at det virker.
Hun kunne have levet for evigt.
Det var ikke et rigtigt liv. Hun er fri nu.
Og det er du også.
Robin. Der er måske en dreng under al dette skidt.
Hvad vil du gøre nu?
Genopbygge. Der. Skoven bliver vores hjem, indtil Richard vender tilbage.
Så bliver det også mit hjem. Jeg forbliver Marian til den dag...
...hvor kongen kan gifte mig med den mand, som jeg elsker.
I denne kirke måske?
Jeg kan lide tanken.
Du går ud fra, Robert af Locksley, at jeg vil giftes med dig...
Danske tekster: Www.broadcasttext.com